- Poltatko vieläkin? - En. Ikä vain painaa.
- Siinä. - Otatko laukkusi?
- Oletko ostanut auton? - Tämä on lainassa.
- Mitä tuo musiikki on? - Ei mitään.
- Kauhean kylmä. - Niin on.
- Mitä nyt? - Ranteeseen sattuu.
Vanhuus ei tule yksin.
- Onko sivulla tilaa? - Hyvin mahtuu.
Stop! Mitä sinä oikein teet?
MENNEISYYS
- Kerroitko tytöille, että tulen? - En.
Et kertonut?
Pelkäsin, että jätät tälläkin kertaa tulematta.
Vaihda neloselle.
Kerro tytöille. Olisi kiva nähdä niitä.
Pian näetkin.
- Missä? - Haetaan Lucie ja mennään meille.
- Etkö varannut hotellia minulle? - En.
Sinunhan piti.
- En tiennyt, tuletko. - Miten niin?
En voinut olla varma.
- Viimeksi minulle tuli viime hetken este. - Anna olla.
- Turha selitellä. - Vain koska yhden kerran peruin tuloni?
Syitä kyllä riittää.
Tytöt ovat mielissään, jos tulet meille.
- En halua häiritä. - Et sinä mitään häiritse.
Kun laukkusi löytyy, sinun pitää joka tapauksessa hakea se meiltä.
Tule edes vaihtamaan vaatteet, ettet vilustu.
Ajoin korttelin ympäri, ettei tullut sakkoa. No?
Lucie oli jo lähtenyt.
Olitteko sopineet, että tulet hakemaan?
Mennään.
Ehkä Lucie lähti kotiin, koska olit myöhässä.
Ei ole ensimmäinen kerta. Eilen se tuli puoliltaöin.
- Se on tavallista tuossa iässä. - Eikä ole!
Mikä sitä vaivaa?
Kiukuttelua on jatkunut jo pari kuukautta.
Voisitte ehkä vähän jutella?
- Selvittäisit, missä mättää. - Ellei ole jo unohtanut minua.
- Olet Lucielle tärkeä. - Vieläkin?
- Mitä nyt? Tästä mennään oikealle! - En huomannut.
- Kaiken sinäkin unohdat. - Ajatukset olivat muualla.
Marie-Anne, näitä ei ole turvallista pitää autossa.
- Onko Lucie kotona? - Ei.
Fouad, pilasit koko jutun!
- Vedä lujaa! - Yritän, mutta käteen sattuu.
Ei noin. Ne pitää panna yksi kerrallaan.
Minä näytän. Ensin tämä...
Se pannaan tuohon.
Noin.
Ketjut pitää öljytä. Tiedätkö, missä olisi öljyä?
Ennen sitä oli vajan kaapissa.
- Ahmad! - Kyllä! Léa-kulta... Mitä kuuluu?
Oletpa sinä kasvanut!
Hyvää päivää.
Kaverisi näyttää naamaa. Onko pojalla nimikin?
- Nimi on Fouad. - Hei Fouad, mitä kuuluu?
Tule sisälle, Ahmad! Ja Fouad, tule siirtämään kamasi.
Ei siellä ollut öljyä.
Sitten sen paikkaa on vaihdettu.
Isän autossa on öljyä.
Mihin se vanha puuhyllykkö on joutunut?
- Se vietiin pois. - Niinkö? Siinä oli minun kirjojani.
Tavarasi ovat vajassa. Fouad, tuo kamasi yläkertaan.
- En halua yläkertaan. - Mitä?
Tee niin kuin käsken.
Varo maalia.
Eikö vanha väri ollut parempi?
Maalaus jäi kesken, kun satutin ranteeni.
Olisit odottanut, niin minä olisin maalannut sen täällä ollessani.
Etkös sinä halunnut hotelliin?
Anna kun minä.
- Ai, sattuu! - Anteeksi.
- Riittää, kiitos. - Joko nyt?
- Ota avaimet. - Kiitos.
Jätin sinulle ylös vaatteita. Pue ne, ettet vilustu.
Mitä sinä siinä?
Menehän.
Sinä nukut yläkerrassa, Lucie alakerrassa.
Lucie, soittaisitko? Minulla on sinulle yllätys.
Kun Ahmad lähtee, voit taas nukkua alakerrassa.
Menepäs nyt.
Ärsyttävää...
- Onko tuo isäsi auto tuossa talon edessä? - On.
- Asutko sinä täällä? - Joo.
- Ai isäsi kanssa? - Niin.
Mistä lähtien?
Koulun alusta.
Ei tarvitse nukkua täällä. Mene vain takaisin alakertaan.
Ensin käsketään ylös, sitten alas...
- Mitä? - Että käsketään ylös ja alas.
Anteeksi.
- Miksi tulet alas? - Se setä käski.
Kysy siltä ja sen tyhmältä parralta.
Alhaalla ei ole sänkyjä kaikille kolmelle.
Asuuko kanssasi joku?
Asuu.
- Et kertonut. - Miten niin?
- Meilasinhan minä. - Koska?
En minä muista. Lähetin asiasta meiliä.
Ei minulle mitään tullut.
- Miksi sitten halusit hotelliin? - En halunnut häiritä.
- Lähetin kyllä sähköpostia. - En saanut sitä.
Mietitkö yhtään, miksi pyysin, että hoidetaan avioero loppuun?
- Tietääkö mies minusta? - Tietää.
Minä tästä lähden.
Se ei tule tänne ilmoittamatta ensin.
- Koska sinä sen meilin lähetit? - En minä muista.
Sen pitäisi siis olla sinulla lähetetyissä?
Eiköhän.
Haluatko nähdä?
- Pyysin varaamaan hotellin. - Viimeksi jätit tulematta.
- Varaus piti perua. - Paljonko se maksoi?
Moneltako siellä oikeudessa pitää huomenna olla?
Jäisit juttelemaan Lucielle.
- Koska se tulee? - En tiedä.
Onnistuu se huomennakin.
Olisit nyt kerrankin pitänyt lupauksesi.
- En minä mitään luvannut. - Sitten ymmärsin väärin.
Fouad, etkö voi yhtään varoa?
Minä siivoan tuntikausia, ja te sotkette heti joka paikan!
Katso minua silmiin!
- Katso minua! - Me vain haettiin tämä.
Ihan sama. Takaisin sieltä!
Heti takaisin!
- Fouad, takaisin! - Haluan kotiin!
- Päästä irti! - Fouad, nyt riittää!
Fouad, takaisin!
- Haluan kotiin! - Rauhoitu.
- Lopeta heti paikalla! - Päästä irti!
Katso mitä sait aikaan!
- Lopeta, Fouad. - Päästä irti! Haluan kotiin.
- Ole kiltti ja lopeta. Anteeksi. - En anna!
Päästä irti! Et sinä ole minun äiti.
Pois tieltä.
Fouad, nyt riittää!
- Irti! - Nyt saa loppua!
Tämä menee ihan mahdottomaksi.
Avaa!
Haluan kotiin!
- Myöhästyt. Anna minä siivoan. - Kyllä minä voin.
- Ranteesikin on kipeä. - Älä nyt!
Eikö sinun pitänyt lähteä?
Odotan, että Lucie tulee. Katsotaan sitten.
Mene vain.
Léa, hakisitko kenkäni?
- Avaa! - Vauhtia nyt.
Avaa!
Avatkaa!
- Katsotko lasten perään? - Toki.
Avaa!
- Kiitos. - Avaa!
Rikon oven ja häivyn!
Avaa!
- Avaa! - Fouad, lopeta.
Mene sivuun, niin avaan oven.
Mikä on?
No?
Minne aiot?
- Odota. - Irti!
- Päästän kyllä. - Irti!
Minne olit matkalla?
Rauhoitu. Fouad, mitä oikein yrität?
- Minne haluat? - Pois.
- Minne? - Kotiin.
- Missä se on? - Pariisissa, ei se osaa sinne asti.
- Turpa kiinni! Sinulta ei kysytty. - Hei, tuollainen ei käy.
Anna me vähän jutellaan.
Mikä on, Fouad?
- Mikä hätänä? - Haluan pois.
Soitettaisiinko kotiisi?
Ei siellä ole ketään.
Mikä harmittaa?
Se että Marie huusi?
Sinähän olit tuhma.
Kaadoit maalipurkin ja hölmöilit.
- Vai etkö sinä kaatanut sitä? - Ei se maalista johdu.
No mistä sitten?
Siitäkö, että minä olen täällä?
Haluatko, että lähden?
- Päivää. - Päivää.
Hei!
- Hei. - Lento oli myöhässä.
- Tuliko mies? - Tuli.
Siinä.
- Mihin jätit auton? - Lähelle.
- Mihin? - Tuonne.
Papereita ei pitäisi jättää autoon.
- Kävitkö sairaalassa? - Joo.
- Mitäs Céline? - Kuten aina.
- Et tuonutkaan Fouadia? - Miksi?
Se soitti ja pyysi hakemaan. Ei halunnut olla siellä.
Hermostuin lapsille.
- Haen sen illalla kotiin. - Ei se nyt niin vakavaa ollut.
- Se ei yleensä soita. - Enkä minä yleensä suutu.
Minä lupasin.
Minulla keitti yli. Sovitaan asia illalla.
Jos tulet käymään illalla, soita ensin.
Hei!
Ai ai, mitä maissia!
- Ai ai... Sano vielä! - Mitä maissia!
Fouad? Lopeta se!
Vie sille vaikka tuo.
Varo...
- Siinä! - En halua.
- Sinulla on sormessa haava. - Eikä ole.
Siitähän vuotaa verta. Ahmad, tuo sai haavan!
Onko nyt hyvä?
Lucie !
Ahmad!
- Miten tiesit, että se olen minä? - Tiesin, että tulet tänään.
Pikku Lucie...
- Otatko lisää, Lucie? - Ei kiitos.
Älä nyt, pian et taas saa oikeaa ghormeh sabzia.
Ellet löydä iranilaista aviomiestä...
Ja Fouadille iranilainen vaimo!
Tykkäisitkö?
- Lisää? - Riittää.
- Millaisia iranilaiset naiset ovat? - Iranilaiset?
No vähän niin kuin minä, mutta naisia.
Tämmöisiä...
- Mitä tykkäät? - Tekeekö ne aina noin?
- Onko niilläkin parta? - Ei...
- Lähdetkö Iraniin Ahmadin kanssa? - Millaista siellä on?
- Tuletko aina näin myöhään kotiin? - Käyn täällä vain nukkumassa.
Ei ole muutakaan yöpaikkaa.
Mikset haluaisi olla täällä?
Et sinäkään halua.
- Haluat huomenna kaverisi luo. - Tämä ei ole minun kotini.
Et sinä kaverisikaan luona kotona ole.
- En oikein saa oltua täällä. - En minäkään.
Se on eri juttu.
Minun on vaikea katsella eksäni uutta miestä.
Kyllä sen ymmärtää.
- Onko äiti sinulle pelkkä eksä? - No on.
- Just... - Mitä?
Asuitte tässä vuosia, ja nyt se on pelkkä eksä?
Kaikki on muuttunut. Tuli ero.
Autatko vähän?
- Noin iso ymmärtää varmaan jo. - Saarnoja en ainakaan kaipaa.
En minä saarnaamaan tullut.
Äitisi halusi, että selvitän, mitä päässäsi liikkuu.
- Hän kuvittelee, että puhuisit minulle. - Ihan kuin äiti ei tietäisi.
En halua katsella sitä ääliötä omassa kodissani.
Lucie!
Tule vähän.
Eikö se ole hyvä tyyppi?
- En minä sitä tunne. - Miksi sanot sitä ääliöksi?
Mitä se on tehnyt?
Ei mitään.
Se ei kuulu tänne.
Äitisi saa elää ihan kenen kanssa haluaa.
Ai kenen tahansa? Äijällä on lapsi, ja vaimo koomassa.
Ai Fouadin äiti?
Entä jos äitisi olisi jonkun toisen kanssa?
Se olisi ihan sama.
Eli ongelma ei ole se mies.
Tämä on kolmas kerta, kun äiti vaihtaa miestä.
Joka kerta sama juttu.
Mies viipyy pari vuotta ja häipyy.
Voisitko puhua sille?
- Ja sanoa mitä? - Että muuttaisi mieltään.
Vieläkin hereillä! Fouad, nyt ylös nukkumaan.
- Vielä pari minuuttia! - No ihan pari.
Hei.
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Lucie, nukkuisitko alakerrassa? Fouad on ylhäällä Ahmadin kanssa.
Ruokaa on vielä, jollet ole syönyt.
Kappas... Kiitos.
- Lämmitänkö sitä? - Ei tarvitse.
Mistä tuollaisia yrttejä löytyi?
Käytiin lasten kanssa kaupoilla.
- Keittotaitosi on säilynyt. - Jotain sentään...
- Mihin aikaan siellä pitää olla? - Yhdeksältä.
Ghorme sabzia ei kuulu syödä haarukalla.
Ota siitä.
- Juttelitteko te? - Joo.
- No? - Tietäähän sen.
Lucie ei tykkää, että otat uuden miehen.
Häntä pelottaa, että olette yhdessä jonkin aikaa ja sitten mies lähtee.
Voit sanoa, että tämä mies ei lähde.
En taida olla paras henkilö ylistämään teidän liittoanne.
En minä sitä pyydäkään.
- Haluan vain tietää, mitä hän haluaa. - Estää teidän liittonne.
Minuakin naurattaa.
Yritä puhua Lucielle, ennen kuin päätät.
Päätös on jo tehty.
- Fouad? - Niin?
Jos siellä ei ole hyvä olla, vaihdetaan paikkoja.
Voin minä täällä olla.
- On pissahätä. - Mene vessaan sitten.
Mene vaan!
Riittää.
- Puhuitko lääkärille? - Siellä oli vain hoitaja.
- Mitä se sanoi? - Mistä?
Siitä kun Célinen vatsa oli raapaleilla.
Se tapahtui kai viime vierailujen jälkeen.
Ei se ehkä vierailuista johdu. Se voi olla tahatontakin.
Sinullehan se sopisi.
Anteeksi.
Miettisit puheitasi.
Sanot mitä sylki suuhun tuo ja pyydät sitten anteeksi...
Mitä sinä siinä teet?
- En uskalla mennä ylös pimeässä. - Miksi haluat ylös?
Minä käskin, niin tytöt mahtuvat nukkumaan yhdessä.
Ei kai poika halua nukkua tuntemattoman kanssa.
- Lähdetään. - Haluan nukkua. Väsyttää.
- Sinähän pyysit minua hakemaan. - Ei kun jäädään tänne.
Tule viereen nukkumaan. Siitä vain.
- Ahmad, anna olla, kello on paljon. - Viemäri on tukossa.
Olkoon. Siellä pitää olla kello 9.
Vauhtia, lapset.
- Yök! - Hyi!
Ahmad!
Hei.
- Huomenta, lapset. - Huomenta.
- Hei, olen Samir. - Hei.
Anteeksi, minulla on likaiset kädet.
- Taasko se on tukossa? - Korjasin sen.
Panen vain putken takaisin.
Annatko teetä.
- Vauhtia, saat kyydin koululle. - Ei tarvi.
- Ahmad, nyt on kiire. - Tämä on valmis.
Liikkeelle, lapset! Pakatkaa tavarat.
- Se vuotaa. - Aina se on vuotanut.
Tiiviste pitäisi vaihtaa.
Minä voin hoitaa sen.
Minä jatkan. Menkää vain.
- Söitkö jo jotain? - En vielä.
- Nähdäänkö tänään? - Entä koulu?
- Ahmad... - Tulossa.
Voin lintsata.
- Mihin aikaan pääset? - Yhdeltä.
Ajanko minä?
- Etsitkö jotain? - En.
Odota.
Sota!
- Eikö tuo ollut Lucien koulu? - Oli.
- Äiti... - Hopi hopi!
- Hei hei, lapset! - Heippa, Ahmad.
- Nähdään illalla. - Hei hei, kulta.
- Heippa, äiti. - Mitä sinulla on tuossa?
Hei sitten.
- Miten te tapasitte? - Apteekissa.
Samir haki lääkkeitä vaimolleen.
Mihin vaivaan?
Masennukseen.
- Mitä tuo nyt oli? - Ai mikä?
Miksi pitää ilveillä?
- Meillä päin sitä sanotaan hymyksi. - Ja meillä vinoiluksi.
- Mille oikein vinoilet? - Tuliko ikävä riitoja?
Ei masennus ole leikin asia.
Jos tämä menee tällaiseksi, palaan heti Iraniin.
Tukkasi on harmaantunut, mutta muuten et ole muuttunut.
- Pysäytänkö auton tähän? - Lopeta. Ollaan jo nyt myöhässä.
Oikeasti, mitä tykkäät Samirista?
Sano ensin, oletko vakavissasi sen kanssa.
Jollen olisi, en olisi nyt raskaana.
Olkaa hyvä, rouva!
- Oliko tuo vitsi? - Ei.
Eroasia koskee vain teitä kahta, koska yhteisiä lapsia ei ole.
Rouva Brisson jättää miehen nimen ja ottaa tyttönimen takaisin.
Rouva Brisson pitää asuntonsa osoitteessa 20 rue de Paris, Sevran.
Avioero astuu voimaan käsittelypäivänä 19.10.2012.
- Puhelin olisi hyvä sulkea. - Anteeksi.
Olette kumpikin ottaneet omat tavaranne -
ja sopineet irtaimiston jakamisesta.
Verot olette jo hoitaneet.
Avioeron kulut menevät puoliksi, ja ne onkin eritelty papereissa.
Sitten vielä viimeinen varmistus.
- Onko päätöksenne lopullinen? - On.
Entä onko teidänkin päätöksenne lopullinen?
On.
Avioero on julistettu voimaan siviililain nojalla.
Antamanne selvitys liitetään lopullisiin papereihin.
Saatte kopiot...
- Se pitää nyt sulkea. - Anteeksi.
Minä täällä.
Matkalaukku tuotiin nyt, mutta se on rikki.
En tiedä, onko kaikki tallella ja otanko sen vastaan vai en.
Soita takaisin.
- No? - Mitä jos jotain puuttuu?
- Onko hänellä vakuutus? - En tiedä.
Otatteko te sen, vai hakeeko hän sen lentoasemalta?
Nimi vielä tähän.
Tuohon noin.
- Kaikki ok? - On, miten niin?
- Silmänne verestävät. - Olen allerginen maalille.
Vaihtaisitte ammattia!
Lucie!
Mitä kuuluu?
Anteeksi, mistä lähtee bussi Iraniin?
- Mistä sinä kelvoton tupsahdit? - Viime kerrasta onkin aikaa.
- Koska tulit? - Eilen.
- Olisit ilmoittanut. - Tunnetkos tuota?
- Oletpa kasvanut! Mitä kuuluu? - Ihan hyvää.
- Ette kai ole vielä syöneet? - Miksi luulit, että tulimme tänne!
Mikä nuori neiti! Muistatko, kun Ahmad toi sinut tänne pyörällä?
- Šahriar... Se oli Léa, Tämä on Lucie. - Anteeksi!
Sekoitit tytöt jo silloin.
Istumaan! Sanon Valerialle, että olet täällä.
- Kaverisi on täällä. - Kuka?
Ahmad!
- Hei, Valeria, mitä kuuluu? - Hyvää.
- On ollut sinua ikävä! - Päivää.
- Muistat kai vielä Lucien? - Pikkuinen!
- Ei enää niin pikkuinen. - Sinusta on tullut nätti!
- Vieläkö kituutatte yhdessä? - Jo vain!
- Vipinää riittää vielä! - Vanhat ihmiset...
- Mitä puhut? - Horisee omiaan.
En minä sitä enää kuuntele!
- Mitäs äitisi? - Ok.
- Kävittekö oikeudessa? - Käytiin.
- Nytkö se on loppu? - Oli jo.
Sinähän tykkäsit ravioleista?
Mikä on?
Ei se uusi mies niin mäntiltä vaikuta.
Hän on varmaan aika hukassa. Ajattele asiaa hänen kannaltaan.
Vaimon tilanne, huoli Fouadista...
Miten äiti voi ottaa naimisissa olevan miehen?
- Vaimohan on koomassa. - Niin muttei kuollut.
- Jos se ei kuolekaan? - Se on Samirin ongelma.
- Tiedätkö, miksi se on koomassa? - En.
Mistä minä tietäisin?
- Eikö äiti sanonut? - Ei.
Se yritti itsaria.
Masennuksen takia?
Lucie, mitä nyt?
Lucie...
Katso minua.
Mennäänpä raittiiseen ilmaan.
- Mitä nyt? - Käymme ulkona.
Nouse, Lucie. Tulehan nyt.
Ahmad, menkää takahuoneeseen.
Tiedätkö, miksi äiti ei puhu Samirin vaimon tilanteesta?
- Puhutaan siitä myöhemmin. - Ettei tieto leviä.
Mikä tieto?
Että se yritti itsaria, koska Samir alkoi olla äidin kanssa.
Älä oleta tietäväsi kaikkea. Varsinkaan noin nuorena.
Miksi kehut, että olen kasvanut, jollet ole sitä mieltä?
Anteeksi.
En halua, että ne ovat yhdessä.
Ei se meistä ole kiinni. Minulla ei ole siihen osaa eikä arpaa.
Jos ne menevät naimisiin, en astu enää jalallanikaan siihen taloon.
Äitisi odottaa Samirin lasta.
Valehtelet.
Odota...
- Odota! - Arvaa miksi äiti on sen ääliön kanssa?
Koska se on samanlainen kuin sinä.
Ottaisitko avaimet taskusta?
Toisesta.
- Hei. - Voi, olet läpimärkä.
Vettä tulee kaatamalla.
- Otatko kahvin? - Tulin vain hakemaan laukun.
- Lähden heti, että ehdin vielä junalla. - Laukku on tuossa.
- Odottaisit, että sade lakkaa. - Ei se taida kovin pian lakata.
- Onko Lucie jo kotona? - Ei. Varo maalia.
Se oli mennyt rikki.
- Oletko soittanut Lucien kavereille? - En.
En kehtaa vaivata niitä jatkuvasti.
- Juttelitteko te tänään? - Joo.
Olisiko sinulla narua? Sitoisin laukun kiinni.
Vajassa on pari vanhaa laukkuasi. Ota joku niistä.
- Nukkuvatko lapset jo? - Eivät.
Sytytätkö valon.
Haetko lapset? Jaan tuliaiset.
- Fouadillekin? - Toki.
- Ethän sinä hänestä tiennyt. - Löysin jotain hänellekin.
Voisiko sen jättää väliin?
Miksi?
Fouad hölmöili ja ansaitsee rangaistuksen.
Yhdessä he hölmöilivät. Jääkö kumpikin ilman?
Voin puhua vain pojastani.
- Mitä ne tekivät? - Tonkivat itse lahjat laukusta.
- Lahjathan olivat laukussa. - Minä panin ne sinne takaisin.
- Sitä ei saa painaa villaisella. - Tilaisuus teki varkaan, ei haittaa.
- Käsken niiden pyytää anteeksi. - Oppivat pääsemään helpolla.
Kerroin niille jo lahjoista. En minä enää voi puheitani perua.
Voisitko vähän joustaa? Nalkutin niille jo tarpeeksi.
En minä väkisin.
- Hei. - Hei, lapset!
Ei kun ensin kumpikin pyytää anteeksi.
Anteeksi.
- Entä sinä? - En minä niitä ottanut.
Mutta olit Léan kanssa?
- Mutta minä en... - Sama se!
Te olitte yhdessä. Olisit voinut kieltää Léaa.
"Anteeksi"!
"Anteeksi".
Anteeksi.
"Anteeksi". - Anteeksi.
Katso silmiin.
"Anteeksi"! - Anteeksi.
No, ottakaahan lahjanne.
No!
Syytit kaikesta minua.
- Sanoin että minä en tehnyt sitä. - Vaan minä!
Niin teitkin.
Enkä. Ja itsepä kerroit, että laukku on auki.
- Ilman sitä en olisi ottanut niitä. - Mitäs kuuntelit minua.
Murjotat vaan, koska et saanut helikopteria vaan värikynät.
Suu tukkoon!
- Hullu. Mielisairas. - Suu tukkoon!
Otin vanhan kokosi.
- Se on säilynyt samana. - Minulla on Luciellekin jotain.
- Annan sen huomenna. - Kiitos, Ahmad.
Sinun ei pitäisi polttaa!
Lucie ei ole koskaan ollut näin myöhään.
- Lähden etsimään. - Mistä?
Lähistöltä, kaupungilta, asemalta. Missä avaimet ovat?
- Sinulla ne oli. - Voinko tulla mukaan?
Jos haluat.
Lucie ei ehkä halua tulla tuon kyydillä.
Miksi Lucie itki ravintolassa?
Mistä tiedät?
Soitin Šahriarille. Lucie oli kuulemma itkenyt.
Näin myöhään ei ole mennyt ikinä. Mitä oikein möläytit sille?
- Etkö ollut kertonut raskaudestasi? - Kerroitko sinä?
Ajattelin, että se helpottaisi.
Ilmankos ei tule kotiin!
- Et olisi saanut! - En tiennyt.
Mitä salailet? Joskus se kuitenkin olisi tullut ilmi.
- Ei ollut hyvä hetki kertoa siitä. - Ei se raskaus ongelma ole.
No mikä sitten?
Missä mättää?
- Lucie tietää kaiken. - Minkä kaiken?
- En löydä avaimia. - Mitä jos etsisit?
- Puhutaan myöhemmin. - Miten niin "tietää kaiken"?
En pysy kärryillä.
Lucien mukaan Samirin vaimo yritti itsemurhaa suhteenne takia.
- Ai koska Samir ja minä... - Soitan huomenna niin jatketaan.
Ei se avain siellä ole.
- Löysin sen jo. - Mitä sitten siinä seisot!
Miten niin? Häiritsenkö jotenkin?
- Ei kun... - Anna olla.
Anteeksi.
Tulen mukaan.
Ahmad?
Niin?
Samirin vaimo oli masentunut.
Näin häntä aina pesulassa. Hänellä oli vaikeaa.
Miksi?
- Miten niin miksi? - Anna olla.
- Puhu suoraan tai ole hiljaa. - Jos näit, että hän oli vaikeana...
Ei hän "ollut vaikeana" vaan hänellä oli vaikeaa!
Lopeta, tämä menee riidaksi.
- Haluaisitko, että itsari johtui minusta? - Ei jatketa tätä.
Sinähän halusit, että puhun Lucielle.
Sanoin vain, mitä hän ajattelee. Piste.
Lucie on väärässä.
- Minä kerron sille. - Kerrot mitä?
Uskooko se muka sinua?
- Etkö sinä usko? - Sama se. Lucien sinua pitäisi uskoa.
Miksi et voi uskoa?
En usko, että 5-vuotiaan äiti tappaa itsensä masennuksen takia.
Kaikista ihmisistä sinä sanot noin?
Muistatko, missä jamassa itse olit?
Hän yritti itsaria jo kun Fouad oli vauva.
Minun vikani kai, vaikka olin silloin sinun kanssasi.
Masennus alkoi, kun Fouad syntyi.
Haluatko tietää, mitä lääkkeitä Samir vaimolleen haki?
- Mihin asti olet Pariisissa? - Minulla ei ole vielä paluulippua.
Miksi tulit Ranskaan? Olisihan asianajaja sen hoitanut.
Halusin tulla käymään.
Halusin nähdä lapsia ja Marieta ja että kaikki loppuisi hyvin.
Ei se loppuneen näytä... Ihan kuin välillänne olisi vielä jotain.
Ei ole. Miten niin?
Jos neljän vuoden eron jälkeen alkaa riidellä, jotain on kesken.
- Riita koski Lucietä. - Lucien ongelma olen minä.
- Se on vain väärinkäsitys. - Mistä asiasta?
Jotain niin henkilökohtaista, että minä en saa tietää?
Ei...
Olisi paras kertoa minullekin. Marie odottaa minulle lasta.
- Stressi saa hänet polttamaan. - Olen minäkin huolissani.
Ei hän ennen polttanut.
Lucie ei saa tuhota äitiään. Jos on ongelma, niin..
- Ei ongelmaa, vaan väärinkäsitys. - Mikä se on? Se pilaa kaiken.
- Marie-Anne kertokoon. - Pidetään hänet tästä erossa.
Lucie kuvittelee asioita vaimosi itsemurhasta.
- Ai että se johtui suhteestamme? - Sinä siis tiedät jo.
- Kuulin kun puhuitte. - Ai?
Syynä oli typerä riita asiakkaan kanssa.
- Eikö hän ollut masentunut? - Ei kai hän muuten olisi niin tehnyt.
Mitä minä sille voin, ettei Lucie usko?
Puhukoon työntekijälleni. Se oli paikalla riidan aikana.
- Ehkä poliisi löytäisi hänet? - Onko hän ollut ennen öitä poissa?
Ei koskaan.
Ettei se olisi mennyt isälleen?
- Brysseliin? - Onko hän muuttanut Pariisista?
Muutti Brysseliin.
- Voisiko Lucie olla siellä? - Ei...
Ne eivät ole väleissä.
Jos minä soittaisin?
Ehkä sinä mieluummin.
Ei kai se Brysseliin asti lähtisi?
- No minä soitan. - Olkoon, anna numero.
Šahriar soitti kaksi kertaa.
- Missä puhelin on? - Keittiössä.
- Miksi Lucie sellaista kuvittelee? - Ai mitä?
Siitä mitä Céline teki.
En minä tiedä.
Kiitos paljon. Selvä, kuulemiin.
- Mikä tämä on? - Lucien isän numero.
- Älä säikytä sitä, se on sairas. - Lucie on Šahriarin luona.
Se oli mennyt ravintolalle ja päässyt Šahriarin luo.
Šahriar soitti kaksi kertaa eikä kertonut minulle?
- Olin huolissani! - Minä selitän.
Miksei se sanonut mitään? Olin huolesta suunniltani!
- Minä selitän. - Ai selität mitä?
Selität mitä?
- Mitä nyt? - Ei mitään.
- Pyysin että puhut minulle etkä hänelle! - Älä korota ääntäsi.
- Miksei Šahriar sanonut Luciestä? - Koska lupasi.
- Kuka? - Lucie vannotti, ettei Šahriar saa kertoa.
- Piilottelee teinityttöä luonaan! - Eikä "piilottele".
- Miksi hän niin teki? - Koska säälii tyttöä.
- Entä äitiä? - Missä autonavain on?
- Mihin sinä nyt? - Sen on tultava kotiin.
Saa luvan istua tuohon niin puhutaan asiat halki.
- Meidän ei pitäisi tietää, missä hän on. - Ihan sama!
Lucien pitää tajuta, -
että minulla ei ole osaa eikä arpaa Célinen kuolemaan.
- Ei Lucie sinun mukaasi suostu. - Sitten soitan poliisit.
Poliisit voisivat auttaa tänään, mutta sitten kaikki alkaisi alusta.
Joko tulee kotiin tai sitten muuttaa isänsä luo.
Ei Lucie tänne tule, jos minä olen täällä.
No jopas, sisään!
- Hei. - Kello on jo vaikka mitä.
- Eikö sinulla ole sateenvarjoa? - Ei.
Pane tuohon.
- Millä tulit? - Metrolla.
- Olisit ottanut taksin. - En löytänyt.
Olet aika liemessä...
- Onko tyttö hereillä? - Nukkuu.
- Koska se tuli? - Myöhään. Oli kai etsinyt sinua.
Olisit soittanut. Äitinsä huolestui.
Eihän sinulla ole puhelinta.
Soitin kotipuhelimeen, muttet ollut siellä.
Lucie olisi häipynyt, jos olisin kertonut äidille.
- Mikä tyttöä vaivaa? - Kuvittelee kaikenlaista.
Lucie...
Lucie!
Anteeksi kun herätän. Äitisi odottaa.
Se aikoi tulla itse, mutta minä kielsin.
- Nousehan. Missä takkisi on? - En lähde sinne.
En vielä tänään.
Selvä. Minä soitan, niin saatte puhua.
Marie-Anne, annan Lucielle.
Hei... Joo.
Jään tänne yöksi.
- Miksi lopetit puhelun? - Äiti sen lopetti.
- Lähdettäisiin nyt. - Ei.
Nouse, niin jutellaan vähän.
Anna kun kerron sinulle jotain.
En tiedä, muistatko sitä, kun vielä asuin äitisi kanssa.
Muistatko?
- Muistatko missä kunnossa olin? - Joo.
Olin niin huonona, etten käynyt töissä enkä ulkona. Halusin kuolla.
Ymmärrän hyvin, että Samirin vaimo halusi tappaa itsensä.
- Huolimatta lapsesta. - Haudoitko sinä itsemurhaa?
Joskus.
Aioitko niellä pesuainetta minun ja Léan nähden?
Mitä? No en.
Jos nainen menee miehensä pesulaan -
ja juo pesuainetta poikansa edessä...
Onko se muka vain sitä, että haluaa kuolla?
Miksei ota vain yksin lääkkeitä?
Noita voisi vatvoa koko yön, mutta se on vain jossittelua.
Huomenna käydään juttelemassa Samirin työntekijän kanssa.
Eikä...
Kerro Lucielle, etten ole täällä enää.
On paras, että me Fouadin kanssa ollaan jonkin aikaa muualla.
Mennään, Fouad.
Nyt riittää.
- Tule. - Irti!
Eikö sana kuulu?
Nyt saa riittää. Päästä irti!
Kiitos.
Mitä tämä tällainen on?
Silloin jäädään pois kun minä sanon. Katso silmiin!
Kuuntele mitä sanon!
- Päästä irti. - Mitä sanoit?
Sai olla viimeinen kerta!
Katsotaan silmiin! Mitä tuo tuommoinen oli?
- Ota tyynysi. - Enkä.
Mistä kiikastaa?
- Mikä on, Fouad? Kerro. - Haluan takaisin Marien luo.
Meidän pitää mennä kotiin.
Meidänhän piti muuttaa Marien luo lopullisesti.
Tilanne muuttui.
- Ai koska se setä tuli sinne? - Ei.
- Koska olin tuhma? - Ei sentään.
Miksi Lucie ei tykkää sinusta?
Lucie luulee, että minä vien siltä sen äidin.
- Ei se äidistään tykkää. - Ainahan lapset äidistään tykkää.
Onhan sinullakin äitiä ikävä.
Mutta äiti ei ole enää kotona.
- Mentäisiinkö huomenna katsomaan äitiä? - Eikä.
Miksei?
- Pelkään sitä. - Äitiäsi?
Se on kuollut.
Ei tuommoisia puhuta, Fouad!
Jos se olisi kuollut, ei sitä pidettäisi sairaalan koneissa.
Kuoleeko se ilman niitä?
Miksei koneita oteta pois?
Kun ei oikein tiedetä, haluaako äiti elää vai kuolla.
Kuolla se haluaisi.
- Miksi noin sanot? - Äiti tappoi itsensä, koska halusi kuolla.
Anteeksi, isä.
Siinä. Tuommoinen tahra.
- Oliko vaimokin pesulassa töissä? - Oli.
Samir oli sanonut, että sille tekisi hyvää saada muuta ajateltavaa.
Céline oli rähjännyt...
- Céline, siis Samirin vaimo? - Niin.
Céline rähjäsi asiakkaalle, joka väitti, että tahra oli tullut pesulassa.
Céline sanoi, että se oli siinä jo tullessa.
Siinä kaikki?
Minä lupasin, että vaate pestään uudestaan.
Céline alkoi huutaa minulle, -
että mitä minä sekaannun, kun en ole omistaja, -
ja että se ei ole pesulan vika.
Se heitti vaatteen kadulle.
Asiakas soitti poliisille ja teki rikosilmoituksen.
Minä halusin lähteä.
- Teetkö hommat pimeänä? - Teen.
Céline käski minun jäädä muka todistajaksi, -
että sanoisin, että tahra oli siinä alun perinkin.
Soitin salaa Samirille ja käskin sen tulla.
Samir tuli ja pyysi asiakkaalta anteeksi -
ja lupasi antaa rahat uuteen vaatteeseen.
Asiakas suostui sillä ehdolla, että Céline pyytäisi anteeksi.
Céline kieltäytyi ja alkoi haukkua minua, -
koska olin soittanut salaa Samirille.
Aloin kerätä kamppeita, ja sitten Samir otti...
Se tarttui minua kädestä ja käski pysyä pesulassa.
Se käski vaimonsa pois.
Se käski vaimon pois asiakkaan edessä ja käski minun jäädä.
Monenko päivän päästä Céline yritti itsemurhaa?
Neljän tai viiden.
- Voinko mennä jo? - Kiitos.
- Saisimmeko teetä? - Tuon heti.
Semmoista masennus on.
Pieni vastoinkäyminen voi suistaa raiteilta.
Päivää ennen itsemurhayritystä -
lähetin Célinelle kaikki äidin ja Samirin meilit.
Mitä aiot tehdä?
- Lähden Brysseliin. - Älä hulluja puhu.
Et kestä isäsi luona kahta päivää. Palaa äitisi luo.
En kestä katsoa tyyppiä, jonka vaimo kuoli minun takiani.
En voi katsoa Fouadia silmiin.
Tule istumaan.
- Autanko minä? - Älä kerro äidille.
- En halua, että äiti saa tietää. - Istu alas!
Istu nyt.
- Ei olisi pitänyt kertoa sinulle. - Odotas nyt.
Joko pidät asian sisälläsi ja kärsit siitä lopun elämääsi, -
tai sitten kerrot kaiken äidille.
- Mitä se muuttaisi? - Vaikka hänen päätöstään avioliitosta.
Päätös on tehty. Äiti on raskaana.
Entä jos hän kuulee asiasta lapsen syntymän jälkeen?
Sitten kaikki on liian myöhäistä.
Jos olisin halunnut, olisin kertonut jo.
Ei kysymys ole sinun halustasi.
Mieti, onko asia tärkeä äidillesi.
Hänellä on oikeus tietää.
Hei, äiti.
Mitä kuuluu? Avaisitko portin?
- Ostitko sipsejä? - Ostin ostin.
- Oletkin täällä? - Olin yläkerrassa Lucien kanssa.
Kaikki ok?
Menikö teillä hyvin?
- Ai mikä? - Samirin työntekijän kanssa.
Ai niin, joo. Hyvin meni.
No?
Kerroitko Lucielle, että olen tulossa Pariisin?
En.
- Miten hän sitten tiesi? - Tiesi vai?
- Miten? - En tiedä.
Ehkä se lukee meilejäsi.
- Missä tämän paikka on? - Onko jotain tapahtunut?
- Käytäisiinkö kävelyllä? - Olen ihan poikki.
Mikä on, Ahmad?
Aiotko mennä isän luo?
Minä tulen mukaan.
- Jää sinä äidin luo. - Haluan olla sinun kanssa.
Se ei onnistu.
Iskän vaimo on vähän outo.
Lucie...
Kyllä se siitä.
Puhuuko Ahmad totta?
Miksi teit niin?
Mitä pahaa olen sinulle tehnyt?
Mitä olen tehnyt?
Lopeta! Marie, mitä teet?
Rauhoitu.
Rauha! Lopeta.
- Päästä irti! - Lopeta!
- Lupasit, ettet kosta Lucielle. - Ulos tästä talosta!
- Älä jää siihen. - Irti!
Luciellä on jo tarpeeksi vaikeaa.
Minä käskin, että Lucie kertoo. Muuten et olisi saanut tietää.
Olisin voinut neuvoa pitämään kaiken sisällään.
- Sekö olisi ollut parempi? - Suu kiinni!
Vieläkin siinä! Nyt häivyt, ja takaisin ei ole tulemista!
- Pois silmistäni! - Nyt saa luvan loppua.
Mene huoneeseesi.
Mene sinäkin, Léa.
Itsehän sinä ne meilit kirjoitit. Lucie vain lähetti ne eteenpäin.
Häivy selittämästä.
- Vihaan noita moraalisaarnojasi. - Minä en mitään saarnaa.
Itse pyysit että juttelen Lucien kanssa.
En minä sinua siksi tänne pyytänyt -
vaan että tulisit hoitamaan tämän perkeleen avioeron!
- Että pääsen sinusta eroon! - Kuuntele.
Miksei me hoidettu asiaa jo viime vuonna?
Miksi minun piti tulla keskelle tätä härdelliä?
Ihan sama.
- En tiennyt avioaikeistasi. - Lukisit meilejäsi.
- Et varannut hotellia. - Mistä puhut!
Miksi panet minut nukkumaan uuden miehesi pojan huoneessa?
- Minä meilasin... - Halusit vain kostaa minulle.
Niin halusin! Onko nyt hyvä?
Vasta oikeudessa ilmoitat, että olet raskaana...
Miksi?
Lähtisit jo.
Oikeasti, etkö voisi jo lähteä?
- Ole kiltti. - Lucie lähtee!
Lucie... Mihin sinä nyt? Tule sisään!
Kuka sinä olet minua käskemään?
Älä pahenna tilannetta. Äidilläsi on vaikeaa.
- Miksi kerroit sille? - Annoit luvan.
- Et antanut vaihtoehtoja. - Olisit kärsinyt koko ikäsi.
Ja nytkö en kärsi?
Nytkö voin hyvin?
Odota.
- Voitko lainata rahaa? - Odota, tulen mukaan.
Odota...
Minä menen.
Ahmad?
- Saanko kysyä yhtä? - Mitä?
- Mitä niissä meileissä oli? - Minä en tiedä.
Lucie!
Tule kotiin!
Ahmad...
Katso minuun.
Antaisit menneitten olla. Poikki.
Muistatko minun ja Mitran jutun? Poikki.
Elämä jatkuu.
Jos en olisi lähtenyt neljä vuotta sitten...
Lähtenyt olisit joka tapauksessa ennemmin tai myöhemmin.
Et sopeutunut tänne.
Minähän sanoin sinulle, että valinta pitää tehdä.
Ei voi olla yksi jalka Ranskassa ja toinen Iranissa. Menee tasapaino.
Aiotko kertoa sille?
Ei sinun tarvitse.
Mene nukkumaan.
Sammuta valo.
- Onko Samir täällä? - Yläkerrassa.
- Hei. - Hei, Fouad.
- Hei. - Tule sisään.
- Häiritsenkö? - Et. Tulen kohta.
- Mitä nuo ovat? - Célinen hajuvesiä.
Vien ne sairaalaan kokeita varten.
Hoitajan mukaan tuoksumuisti lähtee viimeisenä.
Tuohan on sinun omasi.
Céline tykkäsi siitä.
- Mitä nyt? - Ei mitään.
- Mikset tule peremmälle? - Pitää mennä.
- En tykkää kun piilottelet tunteitasi. - En piilottelekaan.
Kai olisit tyytyväinen, jos Céline reagoisi johonkin?
Mitä tuohon pitäisi sanoa?
Roikut vaimosi ja minun välissä.
- Tänäänkö tuon sait päähäsi? - En.
- Olen tiennyt sen jo kauan. - Kuinka kauan?
Miten niin?
Et puhunut tuollaisia ennen viime viikkoa.
Olen aina tuntenut näin. En vain uskaltanut sanoa.
En ollut ehkä ihan varma.
- Siis mitä olet aina tuntenut? - Olen vain kuin vaimosi sijainen.
Kenen sijainen minä sitten sinulle olen?
- Et kenenkään. - Noinkohan?
Etten vain paikkaisi epäonnistunutta avioliittoasi?
- Siinä tapauksessa en odottaisi lastasi. - Se oli vahinko.
Olisin voinut keskeyttää raskauden.
Pidät lapsen, koska haluat unohtaa eksäsi -
ja ajatella, että se juttu on ohi.
Et vain ole itsekään siitä varma.
Muuten et olisi ottanut sitä kotiisi vaan pannut sen hotelliin.
Näen kyllä, missä tilassa olet.
Se mies saa sinut ihan oudoksi.
- Minä sain tietää, miksi vaimosi... - Älä vedä häntä tähän.
- Hän tiesi kaiken. - Tyttäresi höpinöitä!
Kyllä Céline olisi puhunut, jos olisi epäillyt jotain.
- Eikö hän ikinä puhunut minusta? - Miksi olisi?
Vaikka että miksi käyn niin usein.
Hänelle olit vain asiakas siinä missä muutkin.
- Eikö hän epäillyt sinua? - Ei.
Olisikin edes epäillyt, että minulla on joku toinen!
Se olisi osoittanut, että olen hänelle tärkeä.
Lucie lähetti sille kaikki meidän meilit.
Miten Lucie sai Célinen osoitteen?
- Céline antoi sen hänelle. - Eivät he koskaan tavanneet.
Lucie soitti pesulaan ja kertoi, että hänellä oli meidän meilejä -
ja halusi näyttää ne Célinelle.
Céline suostui.
Koska Lucie oli soittanut?
Päivää ennen itsemurhaa.
Naïma, käytkö vähän täällä.
Muistatko sen riidan, kun passitin Célinen ulos?
Muistan.
- Kävikö Céline täällä sen jälkeen? - Ei.
- Ei poikennut tätä kautta kotiin? - En nähnyt sitä riidan jälkeen.
- Pysyikö hän kotona? - Kyllä.
- Viimeisenä päivänä se tuli alas. - Entä sitä ennen?
Ei, miten niin?
Joku väittää soittaneensa tänne Célinelle.
Mene vain.
Näkemiin.
Voitko hoitaa nämä?
Samir...
Anteeksi, äiti.
Lupaa, ettet enää valehtele.
Koska olen muka valehdellut?
Kun sanoit, että lähetit ne meilit.
Lupaatko?
Sopiiko?
Miksi luulet, että se oli valetta?
Céline ei ollut pesulassa edellisenä päivänä.
Minähän puhuin sille.
- Etkä. - Puhuinpa.
- Se puhuu murtaen. - Céline on ranskalainen.
Huomenta.
- Miksi teit sen? - Minkä?
- Miksi teit sen? - Tein mitä?
Esiinnyit Célinenä ja annoit sen osoitteen.
Pyydän anteeksi.
Älä pyytele anteeksi vaan selitä syy.
Selitä!
- Se halveksi minua. - Halveksi? Olitko tehnyt jotain?
- En. - Miksi se sitten halveksi sinua?
- Se luuli, että meidän välillä on jotain. - Ai luuli vai?
Miksi se olisi sellaista luullut?
Sitä epäilytti, kun annat minun olla töissä ilman papereita.
- Sanoiko se jotain? - Ei.
Mistä sitten sait tuon päähäsi?
Koska se aina huomautteli minulle, minä luulin...
Luulit?
Häivy.
- Céline ei koskaan puhunut sinusta pahaa. - Niin mutta...
- Se yritti aina, että erottaisit minut. - Miten muka?
Miten se muka yritti?
- Vaikka mitä. - Kuten esimerkiksi?
Anteeksi.
Mitä esimerkiksi?
Kun oli se riita, ja asiakas halusi soittaa poliisin.
Céline käski minun pysyä täällä.
Mitä sitten?
Se halusi, että poliisi katsoo minun paperit...
Ja senkö takia se makaa nyt koomassa?
- Ulos täältä! - Otin itse vaatteen koneesta.
Silitin ja panin muoviin. Siinä ei ollut tahraa.
- Ulos! - Céline varmana teki sen tahran.
Olen tehnyt tätä vuoden. Kertaakaan ei ole ollut tahroja.
Paljonko olen velkaa?
Teen tätä joka päivä, siinä ei ollut tahraa!
Ei ikinä yhtään tahraa! Céline varmana teki sen!
- Ei! - Häivy!
Nyt ulos.
Halusin näyttää, ettei meidän välillä ole mitään.
Olit koko ajan muissa maailmoissa.
Ajattelit toista, ja Céline epäili minua.
Kun tuli se riita, -
käskit minun jäädä ja passitit Célinen pois.
Näin miten se katsoi minua.
Tiedän mitä se ajatteli.
Sinun takiasi Fouadin äiti on maannut pian vuoden vihanneksena.
- Ei se minusta johdu. - Itsehän annoit Célinen meiliosoitteen.
Jos se olisi lukenut meilit, se olisi ymmärtänyt kaiken.
Ei se sitten olisi juonut pesuainetta minun edessäni -
vaan Marien apteekin edessä!
Tai teillä kotona. Miksi minun edessäni?
Naïma!
Eikö se tule enää?
- Kuka? - Naïma.
Ei.
Miksei?
Se teki väärin.
Sehän pyysi anteeksi.
Kaikkea ei voi antaa anteeksi.
Niin kuin mitä?
- Mikä pipi tässä on? - Ei mikään.
Haluan Léan luo.
Me ei nyt voida.
Koska?
Kun äidin tilanne selviää.
- Koska se selviää? - En minä tiedä.
Yksin on tylsää.
Mikset käy pesulassa, kun on tylsää?
En tykkää olla siellä.
Samir!
- Hei. - Hei.
- Mene yläkertaan, Fouad. - Mitä kuuluu?
Mennäänkö sitten Marien luo?
Käy pakkaamassa tavarat.
- Piirrä jotain äidille. - Joo.
Istu alas.
Lukikohan se ne meilit?
- En tiedä. - Jos se olisi lukenut ne...
Kai se olisi jotain sanonut?
Me ei oltu puheväleissä sen riidan jälkeen.
Pidettiin mykkäkoulua loppuun asti.
Vaikka olisi lukenutkin... Sinähän sanoit eilen...
Ettei hän välittänyt, vaikka sinulla olisi ollut toinen.
Olisiko sillä ollut väliä?
Ehkä... Tai en minä tiedä. Keskitytään tähän hetkeen.
Menneet ovat menneitä.
Tilanne on se, että sinä odotat meille lasta. Muu pitää unohtaa.
- Pystyykö siihen? - Pystyttävä on.
Jollei pysty?
- Joko ranne on parempi? - On se vielä vähän kipeä.
- Kävitkö lääkärissä? - Raskaus vie kaikki kalsiumit.
Millä kuulla olet?
Kolmannella.
Luulin että se kipeytyi maalaamisesta.
Mistä minä tiedän. Voi olla.
Haluaisin sanoa jotain ennen lähtöä.
Mistä aiheesta?
Siitä kun lähdin neljä vuotta sitten.
Turha siitä on enää puhua.
- Haluaisin selittää, miksi... - Älä.
En halua muistella menneitä.
Unohda.
- Jos minä sitten tästä... - Entä ne kamat vajassa?
En halua niitä.
Vie ne.
Hei hei!
- Mitä teette? - Helikopteri takertui puuhun.
- Joko se on hajalla? - Ei, juuttunut vaan.
- Yletytkö? - Odota, en näe...
Varo! Ylemmäs...
- Lähdetkö sinä? - Kyllä.
- Hei hei, Fouad. - Hei hei.
Hei sitten.
Valitettavasti hän ei reagoi.
- Ei minkäänlaista? - En huomannut.
Eli hän oli raapinut itseään tahattomasti?
Voi olla. Koe ei kuitenkaan kerro hänen tajuntansa tasoa.
- Sellaista ei ollut ennen tapahtunut. - Syytä on vaikea sanoa.
Jälkiä voi tulla, kun siirretään. Näillä on usein niin herkkä iho.
Miten voi olla varma, ettei hän tehnyt sitä itse?
Lisäkokeilla.
Täyttä varmuutta ei voi saada.
Näissä tapauksissa ei voi koskaan sanoa varmaksi.
Hajuvedet ovat sängyn vieressä.
- Anteeksi... Testasitteko ne kaikki? - Muutamaa vain.
Hei sitten.
Jos haistat tämän, -
purista kättäni, Céline...
Suomennos: Sampsa Peltonen Yle